Hej, mamma. Susie hälsar också. - Eller hur?
Så där, ja. Vinka lite grann.
Vad skulle jag säga? Farbror Soon hälsar.
Han frågar jämt om jag saknar dig. Jag svarade:
"Hon har varit borta i två år. Jag är van."
Nej, det är störningar. Det måste vara soleruptioner.
-Prata fortare. -De vill ha handpenning på huset.
Jag har pratat med banken.
Den röda planeten...
Solen går ner om tio minuter. Då blir det mörkt.
Nu ser jag dig i kamera tio.
Jag är nästan klar. Nu är klämman på plats.
-En sak till. -Du slösar energi och syre.
Vänta lite. Se till att filma det här.
-Vad tycker ni? -Snyggt, Yuri.
-Du slösade en solpanel på det. -Lägg av. Det är ett skämt.
Vi har rest till en orörd planet och du sätter upp dåliga skämt.
Det är ren miljöförstöring.
Har ni kul? Jag förväntade mig mer av dig Ed. Fortsätt att jobba nu.
Vad vackert!
Vänd er sakta.
Jag griper er för intrång.
-Uppge namn, titel och syfte. -Doktorn, doktor och nöje.
Vad i helvete?
Det är en man på Mars! Hur är det möjligt?
Dräkten liknar inget jag har sett. Vi kan inte få kontakt med jorden.
-Kan ni sluta prata? -Sluta först att sikta på huvudet.
Huvudet blir tvåa på listan. Du kan skada någon. Lägg ner vapnet.
-Varför skulle jag lita på dig? -Jag ger dig mitt hedersord.
Så här långt från jorden är det allt du kan få.
Gadget får täcka honom.
-Du styr alltså den där? -Just det. Till höger...
-...och till vänster. -Den ser lite klen ut.
Måste den tjata så? Jag avskyr robotar.
Chefen, det står att vi har en ny person ombord. Hur är det möjligt?
Håll växthuset stängt. Du ska titulera mig "kapten".
Ja, men vem är det?
Hon kopplade bort mig. Det är som om vi bara är trädgårdsmästare.
Bara de lämnar oss i fred, så gör det mig inget.
Vilka bjässar! Titta på dem!
-Vi får odla mer om fler ska äta. -Den första täppan utanför jorden.
Allt är fullkomligt nytt. Vi borde kalla det här Eden.
Det är nog filippinarna.
De är de enda som kan ha nått Mars. Det har pratats om deras raketer.
Adelaide lär inte gilla att någon underminerar henne.
Jag vill se hennes min.
Det kan vara spanjorerna. De har smugit med sitt projekt.
Jobbade inte din syster för dem?
Hur är det med dig?
Kom igen, sluta fjanta dig.
Andy...
Hur är det?
Ett världsprojekt hade varit känt. Han måste höra till de oberoende.
Är det Bransons arvsstiftelse?
Ja, jag är avslöjad. Vem är du?
De första rymdkolonisatörerna vet ju hela världen vilka de är.
Är ni de första? De första på Mars. Då är det här...
-Bowie Base 1. -Nummer ett.
Första juli 2058 byggdes Bowie Base 1 i Gusevkratern.
Mänskligheten hyllar koloni på Mars
-Hur länge har ni varit här? -Sjutton månader.
2059... Det är 2059 nu.
Min skalle är så trög! Du är kapten Adelaide Brooke.
Dödsruna Dog 2059
Och Ed! Du är Edward Gold!
Dödsruna Dog 2059
Tarak Ital - läkare.
Sjuksköterska Yuri Kerenski.
Förste tekniker Steffi Ehrlich.
Biträdande tekniker Roman Groom.
Geolog Mia Bennett.
-Du är bara 27 år gammal. -Alla kan, som sagt, våra namn.
De kommer aldrig att glömma dem.
-Vad är det för datum i dag? -21 november 2059.
Katastrof på Mars 21 november 2059
Jaha... Okej. Då så...
-Är något på tok? -Vad är så viktigt med min ålder?
Jag måste vidare. Jag måste verkligen lämna er.
Jag är ledsen. Jag beklagar av hela mitt hjärta-
-men det här är en av de få gånger som jag inte har något val.
Katastrof på Mars
Det har varit en ära.
Det har verkligen varit en stor ära att träffa er.
Marspionjärerna...
Tack!
Det finns ju två till. Margaret Cain och Andrew Stone.
Dödsruna Dog 2059
Maggie, om du vill se det enda nya ansikte du får se på fem år-
-så är det bäst att du passar på.
-Vad var det? -Jag borde verkligen sticka.
-Växthuset, avge rapport. -Visa mig växthuset.
-Kamerorna inomhus är trasiga. -Visa mig utsidan.
Jag går dit. - Doktorn, du ska med.
Jag skulle vilja hjälpa er, men jag måste sticka.
Lås in hans dräkt. - Allt började när du dök upp. Du ska ingenstans.
Vad är så viktigt med Mias ålder? Vad menade du?
-Det jag säger är mest svammel. -Minst sagt.
-Tack, doktorn. -Det var så lite, Doktorn.
-Jag hatar robotar. Nämnde jag det? -Ja. Vad är det för fel på robotar?
Jag gillar inte att folk klär ut dem. Det är förnedrande.
En kompis byggde sin robot till en hund.
Hundar är en helt annan sak.
Gadget är baserad på arbetsrobotarna.
De byggde basen. De kan lyfta femton ton per...
Den här kanalen är bara till för viktig information.
Förlåt. Jag gillar de där robotarna.
Jag har läst allt om dig, men det stod inte om det var värt det.
-Jordanalysen gav bra resultat. -Nej, jag menar alltihop.
Du offrade allt och ägnade hela livet åt att komma hit.
Det har varit kaos hemma. 40 långa år...
Klimatet, ozonet, oljekrisen...
Vi var på vippen att dö ut.
Att flyga över det och stå på en värld utan rök-
-där den enda raka linjen är solljuset...
Ja, det är värt det.
Den Adelaide jag ville träffa är en kvinna med stjärnljus i själen.
Vad är det?
-Det är Maggie! -Maggie, hör du mig? Maggie?
Hon andas fortfarande. Hon lever.
Jag behöver en vårdväska.
-Väskan är på väg! -Jag hjälper till!
Du är ställföreträdande befäl. Du måste stanna här!
-Rör henne inte. Använd handskar. -Hon måste läggas i isolering.
Vi fortsätter. Yuri sköter Maggie.
Ed, gå tillbaka. Gadget får vakta området.
Andy är den ende som är här.
Om det inte var en olycka, så har han fått spel.
Du har lämnat din post. Det här är en officiell varning.
-Är det din bror? -Jag tittar på ett gammalt klipp.
-Mår du bra? -Ja då, det är bara... Du vet.
Han är så rolig. Hans make slösar pengar som en idiot.
Förra året sa Mikhail: "Köp ingen födelsedagspresent."
"Vi sparar i stället." George gick med på det.
På födelsedagen visar det sig att George har köpt honom en bil.
Han använde Mikhails krediter.
Mik sa: "Jag betalade den själv." George sa: "Men tanken var god."
-Var bor han? -Utanför Dagestan.
-Var ligger det? -Vid Kaspiska havet.
-Vid havet. -Fast det är mer som en sjö.
-Jorden har så mycket vatten. -Ja, titta på henne.
-64 miljoner kilometer bort... -Den är så vacker.
Vi skulle vilja ha den världen.
Det är sjukavdelningen. Maggies tillstånd har...
Jag vet inte vad det är. Vatten strömmar ur henne.
Lugna dig. Vad har hänt?
Huden har spruckit runt munnen. Det sipprar vatten ur henne.
Tarak, vi måste gå tillbaka.
Tarak?
-Tarak! -Var var han?
Försegla dörren. Jag kommer.
Andy, låt honom vara.
-Kliv undan! -Jag kan hjälpa er.
Andy, ta bort handen. Lyssna på mig.
Så där, ja. Det var väl bättre?
Du måste alltså vara Andy. Hejsan.
Vi måste sticka.
Sätt tätningen på max!
Vad i helvete?
Det är inte Maggie. Vad har hänt?
Yuri, vad är hon för något?
-Vi behöver er här, kapten. -Är Maggie isolerad?
Ja, hon är inlåst.
Vakta henne och stäng av allt vatten. Drick ingenting.
Är det förstått? Det är en order. Drick inte vattnet. Rör det inte.
Kan du prata?
Vi består av vatten. Vi är bra värdar.
-För vad? -Det kommer jag aldrig att få veta.
Jag måste härifrån.
Vad det än är som händer, så kan jag inte stanna till slutet.
Dörren är väl lufttät? Vi får se hur smart vattnet är.
-De kortsluter systemet. -Lämna fartyget!
-Vi har inte tid! -De är snabbare. Vi behöver skjuts.
-Hoppa upp. -Den kryper fram.
Lita på mig.
De bryter inte hardingertätningen.
Kom, då.
-Du avskyr ju robotar. -Jag vet.
Vi är säkra. De kommer inte in.
Vatten är tålmodigt. Vatten bara väntar.
Det nöter ner bergstoppar och världar. Vatten vinner alltid.
-Är det en hardingertätning? -Nej.
-Om hon rör dörren, evakuerar vi. -Aktiviteten i hjärna är konstig.
-Kan hon prata? -Jag vet inte.
Maggie, vet du vem jag är?
Jag är ditt befäl. Kan du berätta vad som hände?
-Vad är det för språk? -Fornnordisk marsianska.
-Hon kände igen det. -Hennes ögon är annorlunda.
-Hon verkar mer mänsklig. -Men inte tillräckligt.
-Var tar ni ert vatten ifrån? -Isfältet. Vi står på en glaciär.
-Massor av vatten. Toppen! -Allt filtreras och är säkert.
-Det verkar så. -Om något blev nedfryst där nere...
En livsform som levt i isen alla dessa år.
Hennes mun är svart som om det sker en fission.
Vad det än är gömmer sig inte bara i vattnet. Det skapar vatten.
-Vad vill du? -Hon tittade på jorden på skärmen.
Hon ville ha jorden - en värld full av vatten.
Kapten, följ med.
Om infektionen sprids krävs krisåtgärd ett.
Du verkar behöva påminnas om det.
Ja.
-Tur att jag duger till något. -Det händer.
Det var nästan en komplimang. Vi måste vara illa ute.
-Det innebär evakuering, va? -Vi ska åka hem.
Jag beordrar krisåtgärd ett.
Ordern har omedelbar verkan. Evakuera basen.
Jag tar hand om datorn.
-Roman, upp med dig. -Vi har ju rest ända hit.
Roboten är för tung. Stuva undan den. Sätt fart.
-Hur mycket behövs i färjan? -Det tar tre timmar att packa allt.
Ni har tjugo minuter på er. Vad gör Andy och Tarak?
-Det ser ut som om de väntar. -Håll ett öga på dem.
Programmera färjan för omedelbar avfärd.
Maggie får stanna här. För över all kraft till färjan.
-Problemet är... -Tack. Du ska få din dräkt.
Problemet är att fienden är slug. Den valde att infektera människor.
Vatten kan som sagt vänta. Den höll sig dold inne i Maggie.
Den ville infiltrera huvudkupolen. Det innebär...
Vi kan vara infekterade. Alla har druckit samma vatten.
Om ni för med den till jorden... En droppe... En enda droppe...
Om vi kan lista ut hur den tog sig in, när den tog sig in...
Fortsätt evakueringen. Jag ska inspektera isfältet.
Jag borde ge mig av. Jag borde äntligen ge mig av.
Det finns ingen anledning att titta på isfältet. Ingen anledning alls.
Adelaide!
Cyklar, säger jag bara. De väger nästan ingenting.
Förlåt.
Hon kan inte ta sig förbi hardingertätningen, eller hur?
Det är vad vi intalar oss.
Kameran slocknade. Vi kan inte se henne.
De berättar gamla legender-
-om ett ädelt folk som byggde ett imperium av snö.
-Jag har inte tid med sagor. -De kanske hittade något där nere.
-De kanske frös det. -Vi måste kolla vattenflödet.
Vi måste tidsbestämma infektionen.
Åtkomst nekas.
Du ser inte ut som en ynkrygg, men du vill bara härifrån.
-Du vet så mycket om oss. -Ni är ju berömda.
Det verkar som om du vet mer.
Det här ögonblicket... Exakt det här ögonblicket är som...
Det är bara en teori-
-men jag tror att vissa ögonblick är ödesbestämda.
Små skeden... Allt annat är ovisst, men de ögonblicken måste inträffa.
Den här basen med dig är ett sånt viktigt ögonblick.
-Det som händer här måste hända. -Och vad är det?
Jag vet inte.
Jag tror att något underbart hände.
Något som började för 50 år sen.
-Jag har aldrig berättat om det. -Du berättade det för din dotter.
En dag kanske hon berättar det för sin dotter.
Om dagen då jorden stals och flyttades över universum och du...
Jag såg daleken.
Vi tittade upp och himlen hade förändrats.
Alla rusade omkring och skrek. Pappa tog tag i mig.
Stanna här. Jag måste ge mig ut.
Jag ska hitta din mamma. Jag kommer tillbaka. Jag lovar.
Jag såg honom aldrig igen.
Inte min mamma heller. Man hittade dem aldrig.
Men ute på gatorna var det panik och eldsvådor.
Jag gick fram till fönstret.
Och där på himlen...
...såg jag den, Doktorn, och den såg mig.
Den stirrade på mig. Den såg rakt in i mig.
Och sedan...
...så försvann den bara.
Den kvällen visste jag... Jag visste att jag skulle följa efter.
-Men inte för att hämnas. -Vad vore det för mening med det?
Det är det som gör dig speciell. Det är så du skapar historia.
Tänk dig det, Adelaide.
Att du inledde en resa som för människan till stjärnorna.
Det börjar med dig och ditt barnbarn. Du inspirerar henne.
Om 30 år är Susie Fontana Brooke pilot-
-på det första skeppet till Proxima Centauri.
Susie Fontana Brooke går i mormors fotspår
Och sedan överallt. Hennes barn och barnbarn banar väg-
-till Drakstjärnan, Kartan över vattenormens maskhål...
En Brooke blir kär i en tandonian och det ger upphov till en ny art.
Men allt börjar med dig. För 50 år sen fram till nu i dag.
-Tänk dig det. -Vem är du?
Varför berättar du det här för mig, Doktorn?
-Varför berättar du det? -Som tröst.
Andy Stone loggade in i går.
Underhållslogg kl. 21.20, 20/11 2059.
Treans vattenfilter är trasigt. Reservfiltret passar inte.
Vilken överraskning! Klart slut.
Ett filter! Ett ynka filter och sedan kom syndafloden.
Men infektionen skedde i dag. Vattnet når kupolen efter en vecka.
Vi är inte smittade. Vi kan åka.
-Vi är inte smittade. Hur går det? -Färjan är aktiverad.
Vi hinner inte köra löpande bandet. Vill ni ha mat, får ni bära in den.
-Du hade rätt. -Om vad?
Cyklar.
Ta dig till ditt skepp.
Det här är ögonblicket när vi flyr. Sätt fart.
Förtäta membranen. Vi måste bli lättare.
-Hur verkar bränslemunstyckena? -De har snart svalnat.
Vad är det som låter? - Var tysta!
Det är modulsensorerna. Modulen belastas.
Det är två signaler ovanför oss.
Det innebär...att de är på taket.
-Hur kom de in i kupolen? -Genom servicetrummorna.
-De andas vatten. -De värms av inbyggd fission.
Men vi är trygga. De kan inte komma in.
Kan de det?
-Bygget är lufttätt. -Kan de ta sig in?
Jag vet inte. De är ihärdiga.
Hör upp! Det är tre meter stål ovanför oss.
Vi behöver massor av mat. Fortsätt jobba.
-Kolla taket. - Ed, starta färjan. -Jag kan bära mer än de.
-Det är en order! -Kapten...
Katastrof på Mars
Åtkomst nekad. Åtkomst nekad.
Berätta vad som händer. Jag vet att du vet. Berätta.
-Du borde vara med de andra. -Berätta!
Jag kan öka trycket och krossa dig.
Men det gör du inte. Du sköt inte Andy. Jag älskade dig för det.
Tänk dig...
Tänk dig att du visste något...
-Tänk dig att du var i Pompeji. -Vad har det med saken att göra?
Du försöker rädda dem, men det får det att hända.
Allt jag gör får det bara att hända.
Kapten, vi behöver dig!
Jag är kvar.
Du har inlett krisåtgärd ett.
Det finns fyra krisåtgärder till. Det femte är...
-Detonation. -Den sista utvägen.
Kärnladdningen i mitten av kupolen.
I dag, den tjugoförsta november 2059-
-aktiverar kaptenen laddningen.
Basen och hela besättningen går under.
Ingen får någonsin veta varför.
Men du räddade jorden. Det inspirerade din dotterdotter.
Hon för ut människan i galaxen för att du dör på Mars.
Du dör i dag.
Hon flyger ut i rymden...
...som om hon försöker träffa dig.
Jag kommer inte att dö. Jag vägrar.
Men din död skapar framtiden.
Hjälp mig.
Varför hjälper du mig inte?
Jag kan inte. Jag svär. Jag är ledsen, men jag kan inte.
Ibland kan jag det. Ibland kan jag rädda någon, men inte dig.
Du har undrat varför daleken inte dödade dig. Den visste nog.
Din död är förutbestämd för alltid och det är rätt.
-Du dör också här. -Nej.
-Vad kommer att rädda dig? -Kapten Adelaide Brooke.
Fan ta dig.
-Vatten! Det läcker vatten! -Roman, akta dig!
Rör det inte! Akta dig!
Vi överger den här sektionen. Vi tar korridoren till sektion B.
-Stäng den! -Nuddade du vattnet?
-Fick du vatten på dig? -Jag är torr!
Sektion B är utesluten.
Ta all mat ni kan bära. Vi tar oss ut via sektion F.
Gå till sektion F. Mia, hjälp till. Skynda er!
Steffi, låt bli!
-Steffi, akta dig! -Steffi, backa! Backa!
-Steffi! -Håll dig undan, Steffi.
-Gå bakom skärmen! -Stäng dörren!
Steffi, vi kommer att rädda dig. Vi ska rädda dig.
Steffi! Vi tar bort panelen och släpper ut dig bakvägen.
Få ut henne! Sätt fart!
Kapten, det läcker in!
-Steffi! -Steffi, backa undan!
Vi kommer, Steffi!
Panelen sitter fast, kapten. Vi kan inte öppna den.
-Vi kan inte ta oss in. -Jag kan inte röra mig!
Hej, mamma. - Ulrika, säg hej.
Pappa säger att vi ska åka upp i bergen nästa helg.
Jag frågade varför. Han sa att farmor inte kan resa så långt.
Jag frågade varför inte. Hon kan ju åka tåg.
Steffi, hör du mig?
Åh, Gud...
Kan du inte prata med honom? Säg att vi inte vill åka.
Ut! Gå ut.
-Ed, vi tar den långa vägen runt. -Alla system funkar som de ska.
Oroa dig inte. Vi kommer i väg.
Jag behöver luft.
-Låser kammare tre. -Fortsätt leta.
Port fem är öppen. Port sex är öppen.
-Fort! Rappa på. -Lås området.
Roman, du följer med mig. Stå inte bara där. Rappa på.
Det är bäst att ni går utan mig.
Jag är ledsen, kapten. En droppe...
Roman!
-Roman! -Lämna honom. Kom.
Vi kan inte bara lämna honom här! Släpp mig! - Roman!
Färjan blir kvar. Den är smittad. Det var Maggie.
-Ta dig ut! -Det är för sent.
De vill ha färjan för att ta sig till jorden. Jag har inget val.
Jag avskydde det, Adelaide. Det här jävla jobbet.
Du gav mig aldrig en chans.
Du kunde inte förlåta mig.
Vi ses.
Syret läcker ut. Skrovet är trasigt!
Jag är inte bara en tidsherre. Jag är den siste.
Nu kommer de aldrig tillbaka.
Jag har en TARDIS. Jag är den siste tidsherren.
De dog och tog allt med sig.
Verklighetens väggar stängdes. De är borta för alltid.
Men alla tidsherrarna dog!
Jag är den siste av tidsherrarna.
Mia, laga läckan.
Yuri, slå på extra syre.
Adelaide, sitt inte bara där.
Så där! Kupolen håller än. Tre meter stål från Liverpool.
-Dö inte med oss. -Någon talade om att jag skulle dö.
Han skulle knacka fyra gånger. Det blir inte här och nu-
-för jag hör ingen som knackar.
Du får bara tre knackningar!
-Vatten och el hör inte ihop. -Vi kan inte besegra dem.
Värme! Det funkade mot iskrigarna. Det funkade mot syndafloden.
-Jag kan förånga dem. -Men vi skulle dö för framtiden.
Ja, för att det finns tidslagar och ett folk som styrde dem-
-men de dog allihop.
Kvar finns bara jag. Jag har insett att tidslagarna är mina.
De ska lyda mig!
Termostaten är trasig. Historien vill något annat.
Än är jag inte slagen. Jag kan ställa om värmereglagen.
Jag är inte slagen! Ni har rymddräkter i nästa sektion.
Vi kämpar mot självaste tiden och jag ska vinna!
-Något händer med glaciären! -Tänk! Vad har vi?
Protein? Oanvändbart. Binni, bunny, bish, bash, bosh...
Rummet! Titta på rummet. Vad finns i sektion F? Någon?
-Inget. Det är ett förråd. -Med vad?
Klimatapparatur, robotar, atomkopplingar...
Vem behöver atomkopplingar? Jag gillar roliga robotar!
Ta den. Duktig pojke.
Nu bär det av.
Kom igen! Kom igen!
-Utför kaptenens order. -Vad gör du?
-Herregud! Krisåtgärd fem. -Jag kan ta mig an dig med.
Kärnladdningen är aktiverad och apterad.
Sätt fart!
Snabbare!
Nedräkningen är i sista fasen.
Nu är vi inne!
Tänker ingen tacka mig?
Han tappade signalen. Han vet inte var han är.
Det där är mitt hus.
Fattar ni inte? Det är 21 november 2059.
Det är samma dag fast på jorden.
Och det snöar. Jag älskar snö.
Vad är det där?
Den är större... Den är ju större på insidan.
Vem fan är du?
-Ta hand om henne. -Javisst.
-Du räddade oss. -Tänk dig.
Din dotter och dotterdotter... Du kan träffa dem igen.
-Men jag ska ju vara död. -Inte nu längre.
Men Susie...
Min dotterdotter...
Den person hon skulle bli kanske aldrig formas nu.
Du kan inspirera henne på plats. Det är ju samma historia.
Det kan du inte veta. Och om min familj förändras-
-kan historien förändras. Mänsklighetens framtid...
-Ingen borde ha så mycket makt. -Osis.
Du borde ha lämnat oss där.
Jag har gjort sånt här förut för lite löst folk-
-men inte för någon viktig som du.
"Löst folk"? Som Mia och Yuri?
Vem bestämmer att de är oviktiga? Du?
Jag såg mig som en överlevande, men det är jag inte.
Jag är segraren. Det är vad jag är.
Den segerrike tidsherren.
-Kan ingen hindra dig? -Nej.
Det här är fel. Det spelar ingen roll vem du är.
-En segerrik tidsherre är fel! -Det avgör jag.
Det är bäst att du går hem.
Det är låst. Du har varit bortrest. Det är lätt fixat.
Varsågod.
-Finns det inget du inte klarar? -Inte nu längre.
Dödsruna Dog 2059
Brooke dog på Mars
jorden
Överlevarna berättar Brooke räddade jorden
Susie Fontana Brooke går i mormors fotspår
Det spelar ingen roll vem du är. En segerrik tidsherre är fel!
Jag har gått för långt.
Händer det nu?
Min död...
Är det dags?
Nej.
Varje natt drömmer vi mardrömmar.
Han skulle knacka fyra gånger.
En skugga faller över skapelsen. Något ofantligt rör sig i mörkret.
Jag kommer att dö.
Det största äventyret hittills
Mitt namn är Mästaren.
Mörkret förebådar en enda sak:
Tidens slut.
Översättning: Maria Grimstad www.broadcasttext.com